-Jag sa ju att det skulle funka. -Du blev nästan uppäten.
-Jag räddade ditt liv. -Den tänkte inte äta mig.
Jag räddade dig från äktenskap med en gigantisk växt.
Det där hoppet jag gjorde var fantastiskt.
-Du blev imponerad. -Den näst vackraste trädgården...
...och vi kan aldrig återvända, för du...
-Hallå? -Clara, äntligen. Rigsy här.
Rigsy. Vad är problemet?
Jag har liksom en...
Det ser ut som en tatuering.
-Du skulle bara ringa i nödfall. -Det är ju det.
Kom och ta en titt, är du snäll.
-Du får inte ge nån mitt nummer. -Hur den än ser ut...
...kan vi inte göra en tidsresa bara för att fixa en tatuering.
Det är själva grejen. Jag har inte tatuerat mig.
Den räknar ner.
-Va? -Tatueringen är ett tal.
-Den räknar ner. -Vi kommer.
Skynda er, snälla.
MÖT KORPEN
-Har du skapat den här människan? -Ja, Lucy är min.
-Hej. - Rigsy, hon är bedårande. -Bättre upp.
Hon är strålande.
Varför tatuerar du dig...
Det gjorde jag inte.
I morse var den bara där.
Visa mig tatueringen du inte skaffade.
-En tråkig tatuering. -Nej, vänta. Fortsätt titta.
-Vad gjorde du i går kväll? -Jag minns ingenting av gårdagen.
Jen sa att jag gick före gryningen. Jag missade jobbet.
Jag kom hem efter midnatt. Ingen såg mig på hela dagen.
Den är inte tråkig.
Den är verkligen inte tråkig.
Vad är det?
Okej, du följer med oss. Ta med den nya människan.
Nej, förresten. Då blir jag distraherad.
Stå still om du vill behålla armar och ben.
Annars får du en påse att ta med dem i.
Din telefon.
Gårdagen verkar ha raderats. Inga platsangivelser, sms, ingenting.
Var skärmen oskadd tidigare?
Okej, nu ska vi se.
Bra. Skumt. Bra och skumt.
-Får jag röra mig? -Ja, självklart.
Först:
Det senaste dygnet har du haft kontakt med utomjordingar.
-Här i London. -Varför minns jag ingenting?
-Retcon. -Va?
Det framkallar minnesförlust. Prefrontala cortex badar i det.
Det är inte allt.
Nåt...
...dåligt.
Skumt.
JAG KAN HA FEL
Vad gör han?
Han försöker vara trevlig.
Man kan inte säga "Du dör snart" trevligt.
-Rigsy... -Använd inte mitt riktiga namn.
Kalla mig Puddinghjärna, Lokal Expert eller nåt. Inte Rigsy.
Du ska rädda mig. Du är ju en doktor.
Ja! Okej, nu sätter vi i gång.
Först måste nedräkningen stoppas. 526 minuter.
Lokal Expert, jag vet inte vem som gjorde det här eller varför.
Men jag kan nog...
...hitta dem.
Det har alltid ryktats - resenärer emellan-
-om gömda gator.
Utomjordiskt liv i hemlighet här på jorden.
Som en vik smugglare använder, men mitt i huvudstaden.
-Finns ställena i biblioteket? -Nej.
Men kartorna.
KARTRUM
Jag var alltid skeptisk. Gator som plötsligt försvann?
Ni missar jämt saker, men hela gator? Inte ens ni missar sånt.
Stämmer det så bör det finnas en gata på en gammal karta.
-En gata som inte längre finns. -Som en gatufälla, fast inte.
-Vad sa du? -En gatufälla.
När en kartograf gör en karta-
-slänger in en gata som inte finns, döpt efter sitt barn.
Om gatan - gatufällan - dyker upp på nån annans karta är det plagiat.
-Smart, va? -En hel gata försvinner...
-...och ni tror genast plagiat. -Söker vi en gatufälla?
Ja, men vi hittar den inte här.
Glasögonen spårar ögonrörelserna. Fortsätt titta nedåt.
Ja! Jag koncentrerar mig på byggnaderna nedanför mig!
Vad de än använder så gömmer det bara själva gatan.
Det gör att man inte märker att nåt fattas.
Blicken glider bara över det.
Vi kallar det en Villospårkrets.
Hej, London!
Allt väl.
-Ingen fara. -Det roade henne alldeles för mycket.
Jag vet. Det är ett ständigt problem. Här.
Styr.
Flyg långsamt över området.
När vi är klara ser vi vad Clara inte kunde fokusera på.
Detta var vad min blick gled över.
Vi delar upp oss. - Clara, det hållet.
Lokal Expert.
Glöm hur du brukar betrakta världen. Gatan gömmer sig.
-22, 23... -Om du ser nåt ovanligt...
...strunta i det och gå vidare.
Men ser du en anspråkslös del av London du knappt märker-
-ska du stanna. Det kan vara gatufällan.
Räkna allt du ser.
För när du närmar dig gatufällan tappar du troligen räkningen.
79.
80.
81.
82.
-Kom ihåg 82. -82?
Du tappar räkningen-
-för Villospårkretsen förvirrar dig.
Detaljer kommer inte att stämma. Det finns glapp i verkligheten.
Du läser en enkel mening tre gånger.
Men du förstår ändå inte.
Bingo.
-I närheten av den här gatan. -Vi är nära.
Vi måste avleda oss. - Clara, gå till TARDIS-
-och hämta irriterande prylar.
DATA ÅTERSTÄLLD
-Var är grejerna? -Nån ringde dig kl. 06 i går.
Dolt nummer.
Hon är död.
Vad är det? Vad minns du?
Rigsy? Vad är det?
Ser ni den inte? Där.
Jag ser den. Du?
50 minuter kvar.
Huva upp, Lokal Expert.
De vet hur du ser ut.
-Varför såg jag det, men inte ni? -Du var upprörd.
Ett minne slank igenom Retcon.
Nånting tog över ditt sinne. Nånting spännande.
Så Villospårkretsen kunde inte påverka dig.
Men människor råkar väl gå in här när de är distraherade?
Det kanske de gör.
Tre samtidigt. Det är nytt.
Vänta lite.
Den här luktar inte mänsklig.
Namn, art och asylskäl? Snabba på.
-Asyl? -Skälet till att ni är här.
-Varför följde de inte rutinerna? -Jag såg genom Kretsen.
De är inte mänskliga.
Ni vet väl att det är ett flyktingläger?
-Ja, självklart. -Självklart vet han det.
-Nu när du har berättat. -Borgmästare Mig.
-Ashildr? -Ashildr?
-Ditt namn. Jag säger det till dig. -Gör du?
Oändligt liv och begränsat minne. Pinsamheter inträffar.
Du är Clara Oswald. Du är lika vacker som på bild.
-Vi har träffats. -Ja, det står i mina dagböcker.
Jag gillade våra samtal. Jag har läst dem många gånger.
Det låter lite udda, men trevligt.
Så du har varit här. Därför tappade han bort dig.
Lägg av. - Gulligt att han tror att jag inte vet.
Han har ett hemligt rum som rör dig.
Det är inte gulligt.
-Det är övervakning. -Intresse.
Försiktighetsåtgärder.
-Skyddar du världen mot mig? -Den består.
Han tappade bort dig på 1800-talet. Jag undrade om du...
Nej. Jag visade att jag var oskadd.
-Jag såg dig. -Nej. Jag fick din uppmärksamhet.
Ja. Nu behöver jag din hjälp.
Nån här har kontroll över en Quantum Shade.
Jag visste att jag kände igen den lukten.
Ashildr, vad är det som pågår?
-Du. -Hur känner du denna man?
Gjorde du det mot Rigsy?
-Vad har du gjort? -Denna man begick ett brott.
-Jag dömde honom. -Va?
Jag gav honom tid nog att återvända hem och ta farväl.
Du gav honom Retcon. Han visste inte att han måste ta farväl.
Ingen inkräktare lämnar gatan utan raderat minne. - Det gäller dig med.
-Så fan heller. -Ashildr, vi kommer ju att glömma...
...så berätta vad som hände i går som motiverar en dödsdom.
Okej. Jag ska visa er.
Mr Kabel och mr Rump, ge dem tillträde.
Nej. - Du har redan utsatt en av mina vänner för fara.
Ge mig din personliga garanti att den andra inte är i fara.
Håll käft. Jag klarar mig.
Jag garanterar att Clara Oswald är säker. Hon står under mitt beskydd.
-Det är absolut. -Som ni vill, borgmästare Mig.
Den här vägen.
Mördare.
Vad sa du?
Mördare.
Han kallade mig mördare.
Du kallar dig fortfarande "Mig". Borgmästare Mig.
Borgmästare är en titel. Du har också en titel.
-Det är nåt att leva upp till. -Svårt.
-Hur länge har du varit här? -Sen Waterloo.
-Slaget? -Nej, stationen.
Var försiktig när du är här. Dina värsta fiender finns häromkring.
För dig är det den farligaste gatan i London.
Fascinerande. Berätta varför du vill att Rigsy dör.
Det är han! Han är tillbaka!
-Vi bör ta in honom först. -Mördare. Du är inte välkommen.
De ser ut att vilja döda mig.
Vi vill inte ha din sort här.
Mördare.
Det är bäst att gå in, som sagt.
Vänta, Clara. Titta.
Villospårkretsen är anmärkningsvärd.
Anordningen döljer gatan och alla ser ut som människor.
Det är ingen anordning. Det är Smygmaskarna.
De är enastående, eller hur?
Ljuset är ett telepatiskt fält.
Det normaliserar allt man ser inom ramen för ens förväntningar-
-och erfarenheter.
Man kan kringgå dem förstås.
Oroa dig inte. Vi är utom fara.
Det uttrycket åtföljs ofta av skrikande, springande och blödande.
Jag slöt vapenvila.
Våra regler förbjuder våld.
Alla måste lyda reglerna för att få stanna.
Vi vill inte ha din sort här.
Det är bättre att de lever här inne fridfullt-
-och inte där ute som Zygonerna.
Ingen har varit våldsam här på 100 år förrän i går när er vän-
-anföll en av våra sårbara invånare.
Hur lyckades Rigsy komma in?
Vi lyckades knappt fast vi visste vad vi letade efter.
Hon påträffades vid gatans ingång.
Ingen vapen på plats. Huvudskadan är nog dödsorsaken.
Hon tycks ha blivit slagen mot kullerstenarna.
Du dömde Rigsy till döden, men vet inte vad som hände?
Han anträffades vid kroppen.
Mitt folk var rädda och arga. Jag tvingades agera.
-Dumheter. -Vad hette hon?
Anah. Hon förvaras här tills hon kan begravas.
Hon är en Janus.
Hon flydde från slaveri och kom hit med sitt barn.
-En dotter? -Nej, en pojke.
-Är det dåligt? -Nej, bara ohjälpsamt.
En dotter hade kunnat se vem mördaren var.
Janus-kvinnor är synska. Ett ansikte ser in i framtiden.
Det andra ser in i det förflutna.
Vi såg hennes son där ute.
Clara, tänk om jag gjorde det.
Jag skulle inte skada henne med flit, men tänk om jag gick in-
-såg hennes sanna jag och flippade.
Du råkade inte gå hit. Du kallades hit kl. 06.
-Ett dolt nummer ringde dig. -Du kan inte ha gjort detta.
Vad hände, då?
-Ringde nån och lurade honom? -Ja, uppenbarligen.
En av dina utomjordingar är mördaren.
-Vi måste prata med henne! -Ursäkta mig.
För all del. Vi har ju all tid i världen.
-Borgmästaren, snälla. -41 minuter.
Lås in mig. Släng ut oss.
Men inte det här. Snälla.
Jag stal bara för att rädda henne.
Hur många minuter kvar?
Två, borgmästaren.
Den här mannen stal medicin.
Han bröt mot gatans regler och stal från er alla.
Jag kan avlägsna tidlåset...
...men låter bli.
Våra regler skyddar oss.
Ge det till mig.
Snälla. Säg att jag kan få det. Ett ord. Säg det.
Säg ja.
Jag gjorde det för att rädda dig, din gamla fåntratt.
Tror du verkligen att jag kan förlora dig nu?
Vad händer?
En Quantum Shade är en slags ande.
När den knutits till ett offer-
-kan du fly genom all tid och hela universum-
-utan att komma undan den.
Spring inte. Stanna hos henne.
Gå inte.
Varför springer de alltid?
Ge honom åtminstone en barmhärtig död.
Tror du att en Cyberman fruktar en barmhärtig död?
Hjälp mig! Snälla!
Gatans fred hänger på en sak.
Bryter man freden möter man korpen.
Jag vill inte skada din vän om han är oskyldig.
Fråga vem som helst.
Undersök kroppen. Men det är inte jag som måste övertygas om hans oskuld.
Det är de.
Det går fortare om vi delar på oss.
-Jag är snäll polis, du är elak. -Nej, vi...
-Får jag vara snäll polis? -Med det ansiktet?
Just det. Vi skippar poliserna.
Vi måste bara övertyga de här varelserna-
-att Rigsy inte är skyldig. Och snabbt.
-Lugn, raring. -Hon har varit sån hela dagen.
Var duktig för din mammas skull.
-Jag skyndar mig hem. -Hon slutar inte gråta.
Jag vet. Hon märker att du är upprörd.
Rump?
Du heter väl Rump?
Hans fru sa nånting.
"Ge det till mig. Säg att jag kan få det." Vad menade hon?
Det finns två sätt att överleva.
Tidlåset kan avlägsnas...
...eller man ger det till nån annan.
-Ge det? Kan man bara... -Nej, så enkelt är det inte.
Man måste ta det frivilligt. Döden är oundviklig.
Man kan skicka den vidare, men inte lura den.
Allvarligt? Tror du jag ger dig min dödsdom?
Kom igen. Jag har alltid velat ha en tatuering. Nåt litet.
-Clara, lägg av. -Lyssnade du inte?
Jag har borgmästarens beskydd.
Hon styr korpen. Det här är smart.
Nej, farligt.
Nej, vi sätter dem i deras egen fälla. Vi vinner tid.
Vi får dem på vår sida inom en halvtimme.
Då avslöjar vi att jag har tidlåset...
-...och kan hitta mördaren. -Doktorn lär vägra.
Man ska aldrig berätta sin plan.
Han skulle bli rasande. När vi berättar för Ashildr-
-lär hon avlägsna det för att få tyst på honom.
Vad händer om du inte kommer hem till Jen och Lucy?
Om du aldrig kommer hem?
Ska Lucy växa upp utan far för att han inte tog en risk?
Du litade på att vi skulle rädda dig. Kom igen nu!
Okej.
-Hur går det till? -Jag hoppades att det var allt.
Jag säger "Ge hit", du säger "Okej". Klart.
Vänd dig om.
Är det här ditt liv, tidsresor och att rädda människor?
Inte varje dag.
Jane Austen och jag spelar varandra spratt ibland. Underbart.
Tolka det hur du vill.
-Var det inte nån härifrån? -Det var ingen annan där.
Bara Anah och han.
Det finns 27 arter här. 15 av dem är kända för att vara aggressiva.
-Kan inte nån av dem ha mördat? -Kanske.
-Men inte Anah. -Varför var hon så speciell?
Sättet hon såg på en. Som om hon förstod.
En blick på ens förflutna och hon kände allting.
Varje strid, varje förlust.
-Vill du se människan död? -Du fattar inte.
Var det inte han så var det nån av oss. Det skapar misstänksamhet.
Då är det kört för oss och jag kan lika gärna vara i krig.
-Så Rigsy ska få dö? -Om det bevarar freden här.
Han låtsades vara rädd för oss. Han ropade efter en doktor.
-Va? -Jag vet. Så fräckt.
Människor kan förlora lemmar och överleva...
Håll käft. Vad var det andra du sa? Han var rädd och...
Han bad borgmästaren ringa efter en doktor.
Stackars Anah var död och...
Sa han "en doktor" eller "Doktorn"? Det är viktigt.
Doktorn. Han var oskadd. Det var bara vanliga människolögner.
Du fick mitt nummer för nödsituationer.
När du vaknar med en tatuering och minnesförlust ringer du Doktorn.
Ja.
Du befinner dig på utomjordingars gata, anklagad för mord-
-och har ingen telefon. Du ber ledaren ringa mig.
Hon vet att vi är vänner.
Varför ljög hon? Hon döljer nåt.
Mördare.
Nåt står inte rätt till. Vi börjar få ont om tid.
-Tolv minuter kvar. Jag ger inte upp. -Även om nån av dem vet nåt...
...lär de inte säga det. Blickarna de ger mig...
-Blickarna de ger dig? -Vad?
Vänta.
Alla beter sig skumt mot oss på grund av Rigsy. Inte du.
Du ser på mig och Doktorn som om du är förvirrad, nyfiken.
-Jag vet inte vad du menar. -Jo.
Du vet att Rigsy är oskyldig, för du ser det i hans förflutna.
Eller hur?
Hon klädde dig som pojke för att skydda dig, men du är en flicka.
-Du har en gåva. -Det är ingen gåva.
Som pojke är jag säker.
På den här platsen känner jag mig säker. Ska jag ge upp det?
-Erkänna vad jag är? -Vad har borgmästaren för sig?
Säkert inget bra.
Jag kan inte se allt.
-Men hon tror att hon gör rätt. -Det brukar de tro.
Om hennes plan är ofarlig ger vi oss av.
Vi säger inget om din förmåga.
-Men är det inte det... -Jag vet inte.
Jag försöker, men kan inte se det.
Det beror på att det har med dig att göra.
Jag kan inte skilja ditt förflutna från din framtid.
Det finns så mycket av båda.
Det handlar inte om Rigsy. Det handlar om mig.
Hon kunde inte be dig komma.
Hon behövde ett mysterium.
Du kan aldrig motstå ett mysterium.
-Hon rädd. -För vad?
-För vem? -Det kan jag inte se.
Beklagar.
Tyst! Vi har tio minuter kvar.
Ashildr sa att Anah skulle begravas.
-Men Janus bränner sina döda. -Stämmer det?
Så Ashildr misstog sig. Det kvittar väl? Kom igen nu.
-Nåt med teknologin... -Vi har inte tid.
-Vad är det? -Medicinsk data.
Men hon är ju död. Hon andas inte.
Det är en stas-kammare. Är man död fungerar den som ett kylskåp.
Men om man lever...
-...bevaras man så. -Lever hon?
-Hon lever. -Ta ut henne därifrån!
Det måste gå att låsa upp den.
-Ett nyckelhål. -Det vore behändigt.
Nej. Ett nyckelhål! Titta!
-Jag hämtar nyckeln! -Nej, stanna här.
Borgmästaren är försvunnen av en anledning.
Hon vill att vi befriar henne-
-men inte med hennes nyckel.
-Med min nyckel. -TARDIS? Handlar allt detta om det?
-Vänta! -Flickan behöver sin mor.
-Doktorn! -Jag...
Vad gör den?
Mamma!
Mamma, är du okej?
Hon kommer att må bra strax. Jag lovar.
Det finns lättare sätt att stjäla nycklar.
Jag vill inte ha din TARDIS. Detta handlar inte om det.
-Rigsy, jag avlägsnar tidlåset. -Denna kan inte hålla mig här.
Det är ingen boja.
Det är ett teleport-armband. Du hinner ta farväl av alla.
-Ingen ska komma till skada. -Vart skickar du mig?
Ett avtal ska skydda gatan.
De tar dig, jag tar nyckeln. Lyder jag dem är gatan säker.
-Vilka är "de"? -En sak till.
Din bekännelseskiva.
De kan få tag i den på andra sätt, men du har den nog med dig.
Kämpa inte emot, är du snäll. Du har redan förlorat.
-Vad är det? -Mitt testamente.
-Hur funkar den? -Ingen aning.
Tack ändå.
Rigsy, din nacke.
Clara, vad gör du? Tidlåset.
Avlägsna bandet först.
Jag har det inte! Clara har det!
Nej. Nej, du kan inte ha gjort det.
-Se så. Ta av det. -Clara, du gjorde det inte!
Jag visste inte att hon skulle göra nåt så dumt.
Jag svär på att jag inte ville nån nåt ont.
Varför offrade du dig?
Det gjorde jag inte. Det var en strategi för att vinna tid.
-Vem gav dig tillåtelse? -Rump sa...
-Exakt vad sa Rump? -Man kan skicka döden vidare, men...
Vad?
-Men... -Men inte lura den helt.
Det berättade du inte, Clara. Ge tillbaka det.
Det kan hon inte.
Jag slöt ett avtal när jag satte tidlåset på Rigsy.
Shaden blev lovad en själ. När du tog över tidlåset-
-ändrade du villkoren.
Ett avtal utan mig.
Vi kan väl lösa det här?
Det gör vi ju jämt.
Nej.
Men du kan. Lös det nu.
Det är omöjligt. Jag kan inte.
Jo, du kan och du ska. Annars är den här gatan dömd.
Jag visar upp dig och dina vänner för hela världen.
Jag hämtar UNIT och Zygoner, Dalekar och Cybermän.
Rädda Clara nu, annars ser jag till att du får ett helvete i evighet.
-Säg inte så. -Du kan inte.
Jag gör vad fan jag vill. Du har läst berättelserna.
Har du nånsin hört nåt om nån som har stoppat mig?
Jag vet att Doktorn...
Doktorn är inte här! Det är bara jag!
Jag utplånar dig och allt du älskar.
-Doktorn, sluta nu! -Nej!
Jag orsakade det här! Det är mitt fel.
-Jag bryr mig inte! -Lögnare. Du bryr dig alltid.
-Du slutar när du ser ett barn gråta. -Inte den här gången.
Jo.
Om det här är sista gången jag ser dig... Snälla.
Inte så här.
Kan du göra nåt?
Jag är ledsen. Jag är verkligen ledsen.
-Det är ont om tid. Ja eller nej? -Nej.
-Om Danny Pink kan... -Vadå?
-Dö ärofullt, möta korpen. -Nej, det här händer inte.
Jag kanske ville det här. Det kanske var därför jag flydde.
-Därför jag tog risker. -Det är mitt fel.
-Mitt val. -Jag lät dig bli vårdslös.
Och? Du är vårdslös jämt. Varför får inte jag vara det?
Jag är tåligare än du. Jag borde ha tagit hand om dig.
-Jag bad aldrig om det. -Det ska du inte behöva.
-Om jag hade vetat... -Håll käft.
Jag menar det. Håll käft.
Om du känner dig det minsta skyldig...
Du.
Hör på mig.
Du kommer att bli ensam. Det är du dålig på.
Du kommer att bli rasande och ledsen, men låt det inte förändra dig.
Nej, lyssna. Vad som än händer härnäst, vart hon än skickar dig...
Jag vet vad du kan.
Var inte en krigare.
Lova det. Var Doktorn.
-Jag kan ju inte bota dig. -Hela dig själv.
Det måste du. Det här får inte göra dig till ett monster.
Jag ber inte om ett löfte. Jag ger en order.
Vanära inte mitt minne. Du ska inte hämnas.
Jag dör, men ingen annan nånstans ska lida.
Jag, då?
Jag kan inte göra nåt åt det.
Vi måste vara tappra båda två.
Jag vet redan allt du tänker säga.
Säg inget.
Vår timing har varit illa nog.
Spring inte.
Stanna hos mig.
Du stannar här.
Alla gör det här ensamma.
Mer tapper än så här kan jag inte vara.
Jag vet att det kommer att smärta dig...
...men var lite stolt över mig.
Adjö, Doktorn.
Låt mig vara tapper.
Jag är ledsen.
Det är jag verkligen.
Det Clara sa om att inte hämnas... Vet du varför hon sa det?
-För att rädda dig. -Jag har varit förlorad länge.
Hon räddade dig.
Jag ska göra mitt bästa.
Men du bör undvika mig.
Universum är väldigt litet när jag är arg på dig.
FORTSÄTTNING FÖLJER...
NÄSTA GÅNG
Allt är designat för att skrämma mig.
Jag känner dig. Jag har sett dig förr.
Om du hade del i hennes död och inte är rädd-
-så förstår du ingenting.
Jag är Doktorn. Jag ska hitta dig-
-och jag ger aldrig upp.